KONVENCIJA
KONVENCIJA
dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, pateikta pasirašyti Romoje, 1980 m. birželio 19 d.
PREAMBULĖ
Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarties AUKŠTOSIOS SUSITARIANČIOS ŠALYS,
PASIRYŽUSIOS tarptautinės privatinės teisės srityje tęsti Bendrijoje jau pradėtą teisės vienodinimo darbą, ypač jurisdikcijos ir teismų sprendimų vykdymo srityje,
SIEKDAMOS nustatyti vienodas sutartinėms prievolėms taikytinos teisės taisykles,
SUSITARĖ:
I DALIS
KONVENCIJOS TAIKYMO SRITIS
1 straipsnis
Konvencijos taikymo sritis
1. Šios Konvencijos taisyklės taikomos sutartinėms prievolėms esant bet kuriai situacijai, susijusiai su skirtingų valstybių teisės pasirinkimu.
2. Xxx xxxxxxxxxx:
a) nepažeidžiant 11 straipsnio, su fizinių asmenų statusu ar veiksnumu susijusiems klausimams;
b) sutartinėms prievolėms, susijusioms su:
— testamentais ir paveldėjimu,
— santuokos pagrindu atsirandančiomis turtinėmis teisėmis,
— teisėmis ir pareigomis, atsirandančiomis iš šeimos teisi- nių santykių, tėvystės ar motinystės, santuokos ar giminystės, taip pat ir nesantuokinių vaikų išlaikymo pareigomis;
c) prievolėms, atsirandančioms pagal vekselius, čekius ir skoli- nius įsipareigojimus bei kitus apyvarčius dokumentus tiek, kiek tos prievolės pagal tokius kitus apyvarčius dokumentus atsiranda dėl jų apyvartaus pobūdžio;
d) arbitražo susitarimams ir susitarimams dėl teismo pasirinkimo;
e) klausimams, kuriuos reglamentuoja bendrovių ir kitų juridi- nio asmens teises turinčių ar jų neturinčių subjektų teisė, to- kiems kaip bendrovių ir kitų juridinio asmens teises turinčių ar jų neturinčių subjektų steigimas registruojant arba kitais būdais, jų teisnumas, vidaus struktūra arba likvidavimas ir darbuotojų bei narių asmeninė atsakomybė už bendrovės ar kito subjekto prievoles;
f) klausimams, ar atstovas gali saistyti atstovaujamąjį arba ar or- ganas gali juridinio asmens teises turintį ar jų neturintį su- bjektą saistyti su trečiąja šalimi;
g) patikos sandorių sudarymui ir patikėtojų, patikėtinių ir nau- dos gavėjų santykiams;
h) nepažeidžiant 14 straipsnio, įrodinėjimui ir procesui.
3. Šios Konvencijos taisyklės netaikomos draudimo sutartims dėl Europos ekonominės bendrijos valstybių narių teritorijose esančios rizikos. Kad nustatytų, ar tose teritorijose yra rizika, teis- mas taiko savo vidaus teisę.
4. Pirmesnė straipsnio dalis netaikoma perdraudimo sutartims.
2 straipsnis
Valstybių, kurios nėra Susitariančiosios Valstybės, teisės taikymas
Taikoma bet kuri šioje Konvencijoje nurodyta teisė, nepaisant to, ar ji yra, ar nėra Susitariančiosios Valstybės teisė.
II DALIS
VIENODOS TAISYKLĖS
3 straipsnis
Pasirinkimo laisvė
1. Sutarčiai taikoma šalių pasirinkta teisė. Pasirinkimas turi būti pakankamai aiškiai išreikštas sutarties sąlygose arba gali būti nustatomas pagal faktines bylos aplinkybes. Šalys savo susitari- mu gali pasirinkti taikytiną teisę visai sutarčiai arba tik atskirai jos daliai.
2. Šalys savo susitarimu bet kada gali pakeisti anksčiau pasi- rinktą pagal šį straipsnį ar kitas Konvencijos nuostatas sutartinei prievolei taikytiną teisę kita teise. Taikytinos teisės pakeitimas po sutarties sudarymo nepažeidžia jos formalaus galiojimo pagal 9 straipsnį ir nekenkia trečiųjų šalių teisėms.
3. Aplinkybė, kad šalys pasirinko užsienio teisę, nepaisant to, ar jos kartu pasirinko ir užsienio teismą, tais atvejais, kai visi kiti pasirinkimo metu situacijai svarbūs elementai yra susiję tik su vie- na valstybe, nėra pagrindas atsisakyti taikyti valstybės teisės nor- mas, nuo kurių sutartyje negali būti nukrypta (toliau – privalomos teisės normos).
4. Šalių sutarimo dėl taikytinos teisės pasirinkimo buvimas ir galiojimas yra nustatomas pagal 8, 9 ir 11 straipsnių nuostatas.
4 straipsnis
Taikytina teisė nesant pasirinkimo
1. Jeigu šalys nepasirinko taikytinos teisės pagal 3 straipsnį, tai- koma valstybės, su kuria sutartinė prievolė yra labiausiai susijusi, teisė. Nepaisant to, atskirai sutarties daliai, kuri yra labiau susijusi su kita valstybe, išimties tvarka gali būti taikoma tos kitos valstybės teisė.
2. Atsižvelgiant į šio straipsnio 5 dalies nuostatas manoma, kad labiausiai su prievole pagal sutartį yra susijusi ta valstybė, ku- rios teritorijoje sutarties sudarymo metu yra šalies, kuri turi įvyk- dyti pareigą, labiausiai būdingą tai sutarčiai, įprastinė gyvenamoji vieta arba, jei ji yra juridinio asmens teises turintis ar jų neturintis subjektas, - centrinė administracija. Tačiau jei sutartis yra sudary- ta jos šaliai verčiantis verslu ar profesija, ta valstybė yra valstybė, kurioje yra pagrindinė verslo vieta, arba tais atvejais, kai pagal su- tarties sąlygas sutartis turi būti vykdoma nepagrindinėje verslo vietoje, - valstybė, kurioje yra ta kita verslo vieta.
3. Nepaisant šio straipsnio 2 dalies nuostatų, jei sutarties da- lykas yra teisė į nekilnojamąjį turtą arba teisė naudoti nekilnoja- mąjį turtą, manoma, kad ta sutartis yra labiausiai susijusi su valstybe, kurioje tas nekilnojamasis turtas yra.
4. Sutarčiai dėl prekių vežimo šio straipsnio 2 dalyje nustatyta prielaida netaikoma. Tokioje sutartyje, jei valstybė, kurioje sutar- ties sudarymo metu vežėjas turi pagrindinę verslo vietą, yra ir valstybė, kurioje yra pakrovimo vieta ar iškrovimo vieta arba siuntėjo pagrindinė verslo vieta, manoma, kad sutartis yra labiau- siai susijusi būtent su ta valstybe. Taikant šią straipsnio dalį, frach- tavimo vienai jūrų kelionei sutartis ir kitos sutartys, kurių pagrindinis tikslas yra prekių vežimas, yra laikomos prekių veži- mo sutartimis.
5. Šio straipsnio 2 dalis netaikoma, jeigu negalima nustatyti sutarčiai labiausiai būdingos pareigos įvykdymo vietos ir remtis 2, 3, 4 dalyse nustatytomis prielaidomis, nes iš bylos aplinkybių ma- tyti, kad sutartis yra labiau susijusi su kita valstybe.
5 straipsnis
Tam tikros vartojimo sutartys
1. Šis straipsnis taikomas sutarčiai, kurios dalykas yra prekių tiekimas ar paslaugų teikimas fiziniam asmeniui (toliau – varto- tojas) tokiu tikslu, kuris gali būti laikomas nesusijusiu su jo verslu ar profesija, arba sutarčiai dėl kredito suteikimo tokiam dalykui įsigyti.
2. Nepaisant 3 straipsnio nuostatų, šalių teisė pasirinkti taiky- tiną teisę neatima ir neriboja vartotojo teisės į apsaugą, kurią jam teikia valstybės, kurioje yra jo įprastinė gyvenamoji vieta, priva- lomos teisės normos:
— jei toje valstybėje prieš sudarant sutartį buvo jam skirtas kon- kretus kvietimas ar reklama ir jis pats toje valstybėje buvo ėmęsis visų reikiamų veiksmų sutarčiai sudaryti
arba
— jei kita sutarties šalis ar jos atstovas gavo vartotojo užsakymą toje valstybėje,
arba
— jei sutartis yra sudaryta dėl prekių pardavimo ir vartotojas vyko iš tos valstybės į kitą valstybę ir ten pateikė savo užsa- kymą, kai vartotojo kelionę surengė pardavėjas, siekdamas paskatinti vartotoją pirkti.
3. Nesant pasirinkimo pagal 3 straipsnį, nepaisant 4 straips- nio nuostatų, sutarčiai, kuriai taikomas šis straipsnis, taikoma valstybės, kurioje yra vartotojo įprastinė gyvenamoji vieta, teisė, jei ji yra sudaryta šio straipsnio 2 dalyje apibūdintomis aplinkybėmis.
4. Šis straipsnis netaikomas:
a) vežimo sutarčiai;
b) paslaugų teikimo sutarčiai, kai paslaugos vartotojui yra tei- kiamos tik kitoje valstybėje nei ta, kurioje jis turi įprastinę gy- venamąją vietą.
5. Nepaisant šio straipsnio 4 dalies nuostatų, šis straipsnis tai- komas sutarčiai, kuri už vieną bendrą kainą numato ir kelionę, ir apgyvendinimą.
6 straipsnis
Individualios darbo sutartys
1. Nepaisant 3 straipsnio nuostatų, šalių teisė pasirinkti taiky- tiną teisę darbo sutartyje neatima ir neriboja darbuotojo teisės į apsaugą, kurią jam suteikia privalomos teisės normos, jeigu, ne- sant pasirinkimo, būtų taikytina teisė pagal šio straipsnio 2 dalį.
2. Nepaisant 4 straipsnio nuostatų, nesant pasirinkimo pagal 3 straipsnį, darbo sutarčiai taikoma:
a) valstybės, kurioje vykdydamas sutartį darbuotojas paprastai dirba, teisė, net jeigu jis laikinai dirba kitoje valstybėje,
arba
b) jei darbuotojas paprastai nedirba darbo nei vienoje valstybėje - valstybės, kurioje yra darbdavio verslo vieta, teisė,
išskyrus atvejus, kai iš aplinkybių visumos galima daryti išvadą, kad sutartis yra labiau susijusi su kita valstybe, ir šiuo atveju su- tarčiai taikoma tos valstybės teisė.
7 straipsnis
Privalomos teisės normos
1. Pagal šią Konvenciją taikant kurios nors valstybės teisę ga- lima nustatyti, kad bus taikomos kitos valstybės, su kuria situaci- ja yra labai susijusi, privalomos teisės normos, jei pagal pastarosios valstybės teisę tos normos turi būti taikomos nepai- sant to, kokia teisė taikytina sutarčiai. Svarstant, ar nustatyti, kad bus taikomos šios privalomos teisės normos, turi būti atsižvelgia- ma į jų pobūdį bei paskirtį ir jų taikymo ar netaikymo pasekmes.
2. Jokia šios Konvencijos nuostata neriboja teismo vietos teisės normų taikymo, jeigu jos yra privalomos, nepaisant sutarčiai ki- tais atvejais taikytinos teisės.
8 straipsnis
Sutarties sąlygų galiojimas
1. Sutarties ar kokios nors sutarties sąlygos buvimas ir galioji- mas nustatomas remiantis teise, kuri jai pagal šią Konvenciją būtų taikoma, jei ta sutartis ar sąlyga būtų galiojanti.
2. Nepaisant to, sutarties šalis gali remtis valstybės, kurioje yra jos įprastinė gyvenamoji vieta, teise, kad įrodytų, jog ji nesutiko, jei iš aplinkybių galima spręsti, kad nustatyti jos elgesio pasekmes pagal teisę, nurodytą pirmesnėje straipsnio dalyje, būtų neprotinga.
9 straipsnis
Formalus galiojimas
1. Sutartis, sudaryta tarp toje pačioje valstybėje esančių as- menų, formaliai galioja, jeigu ji atitinka teisės, kuri jai taikoma pa- gal šią Konvenciją, arba valstybės, kurioje ji yra sudaryta, formalius teisės reikalavimus.
2. Sutartis, sudaryta tarp skirtingose valstybėse esančių as- menų, formaliai galioja, jeigu ji atitinka teisės, kuri jai taikoma pa- gal šią Konvenciją, arba vienos iš tų valstybių formalius teisės reikalavimus.
3. Tais atvejais, kai sutartį sudaro atstovas, valstybė, kurioje at- stovas veikia, yra atitinkama valstybė šio straipsnio 1 ir 2 dalyse numatytais atvejais.
4. Veiksmas, kuriuo siekiama teisinių pasekmių esamai ar nu- matomai sutarčiai, formaliai galioja, jei jis atitinka teisės, taiko- mos arba taikytinos sutarčiai pagal šią Konvenciją, arba valstybės, kurioje tas veiksmas buvo atliktas, formalius teisės reikalavimus.
5. Pirmesnių šio straipsnio dalių nuostatos netaikomos sutar- čiai, patenkančiai į 5 straipsnio taikymo sritį, sudarytai 5 straips- nio 2 dalyje nurodytomis aplinkybėmis. Formaliam tokios sutarties galiojimui taikoma valstybės, kurioje yra vartotojo įpras- tinė gyvenamoji vieta, teisė.
6. Nepaisant šio straipsnio 1-4 dalių, sutarties, kurios dalykas yra teisė į nekilnojamąjį turtą arba teisė naudoti nekilnojamąjį tur- tą, forma turi atitikti nekilnojamojo turto buvimo vietos privalo- mus reikalavimus, jei pagal tą teisę tie reikalavimai yra taikomi nepaisant valstybės, kurioje sutartis yra sudaryta, ir nepaisant tai sutarčiai taikomos teisės.
10 straipsnis
Taikytinos teisės taikymo sritis
1. Pagal šios Konvencijos3-6 ir 12 straipsnius sutarčiai tai- kytina teisė pirmiausia yra taikoma:
a) sutarties aiškinimui;
b) sutarties vykdymui;
c) neperžengiant proceso teisės teismui suteiktų įgaliojimų, su- tarties neįvykdymo teisinėms pasekmėms, taip pat ir nuosto- lių apskaičiavimui tiek, kiek tai reguliuoja teisės normos;
d) įvairiems prievolių įvykdymo būdams bei įgyjamajai sena- čiai ir ieškinio senačiai;
e) sutarties negaliojimo teisinėms pasekmėms.
2. Sprendžiant dėl sutarties vykdymo būdo ir priemonių, ku- rių turi būti imamasi netinkamai vykdant sutartį, turi būti atsižvel- giama į valstybės, kurioje ji yra vykdoma, teisę.
11 straipsnis
Neveiksnumas
Toje pačioje valstybėje esančių asmenų sudarytoje sutartyje fizi- nis asmuo, kuris būtų veiksnus pagal tos valstybės teisę, gali rem- tis savo neveiksnumu pagal kitą teisę tik tuo atveju, jeigu kita sutarties šalis sutarties sudarymo metu žinojo apie šį neveiksnumą arba apie jį nežinojo dėl nerūpestingumo.
12 straipsnis
Savanoriškas reikalavimo perleidimas
1. Abipusėms perleidėjo ir perėmėjo prievolėms pagal savano- rišką reikalavimo teisės kito asmens (skolininkas) atžvilgiu perlei- dimą taikoma teisė, kuri pagal šią Konvenciją taikoma perleidėjo ir perėmėjo sutarčiai.
2. Teisė, taikoma perleidžiamai reikalavimo teisei, nustato jos perleistinumą, perėmėjo ir skolininko santykius, sąlygas, pagal ku- rias galima remtis reikalavimo perleidimu skolininko atžvilgiu, ir bet kurį klausimą, ar skolininko prievolės buvo įvykdytos.
13 straipsnis
Reikalavimo perėjimas trečiajam asmeniui regreso tvarka (subrogacija)
1. Tais atvejais, kai asmuo (kreditorius) sutarties pagrindu turi reikalavimo teisę kitam asmeniui (skolininkas), o trečiasis asmuo turi pareigą patenkinti kreditoriaus reikalavimus arba jau yra fak- tiškai patenkinęs kreditoriaus reikalavimus tą pareigą įvykdyda- mas, teisė, kuri yra taikoma trečiojo asmens pareigai patenkinti kreditoriaus reikalavimus, lemia, ar trečiasis asmuo turi teisę sko- lininko atžvilgiu naudotis teisėmis, kurias kreditorius turėjo sko- lininko atžvilgiu pagal teisę, taikomą jų santykiams, ir, jeigu taip, ar jis gali tai daryti neribotu, ar tik ribotu mastu.
2. Ta pati taisyklė taikoma tais atvejais, kai keliems asmenims yra reiškiamas tas pats sutartinis reikalavimas ir vienas iš jų yra patenkinęs kreditoriaus reikalavimą.
14 straipsnis
Įrodinėjimo pareiga ir kita
1. Teisinės prezumpcijos arba įrodinėjimo pareiga nustatomos pagal teisę, taikomą sutarčiai pagal šią Konvenciją tiek, kiek tai nustatoma pagal sutarčių teisę.
2. Sutartis arba veiksmas, kuriuo siekiama sukurti teisines pa- sekmes, gali būti įrodinėjami bet kuriuo įrodinėjimo būdu, kurį pripažįsta teismo vietos valstybės teisė arba bet kurios iš 9 straips- nyje nurodytų valstybių teisė, pagal kurią ta sutartis ar veiksmas yra formaliai galiojantis, jeigu tokį įrodinėjimo būdą teismas gali taikyti.
15 straipsnis
Atgalinio nukreipimo netaikymas
Bet kurios šioje Konvencijoje nurodytos valstybės teisės taiky- mas – tai toje valstybėje galiojančių teisės normų, išskyrus jos tarptautinės privatinės teisės normas, taikymas.
16 straipsnis
Ordre public
Bet kurios šioje Konvencijoje nurodytos valstybės teisės normos galima netaikyti tik tuo atveju, jeigu jos taikymas akivaizdžiai prieštarauja teismo vietos viešajai tvarkai (ordre public).
17 straipsnis
Atgalinio poveikio neturėjimas
Ši Konvencija Susitariančiojoje Valstybėje taikoma sutartims, su- darytoms po to, kai ši Konvencija įsigalioja tai valstybei.
18 straipsnis
Vienodas aiškinimas
Aiškinant ir taikant pirmiau pateiktas vienodas taisykles turi būti atsižvelgiama į jų tarptautinį pobūdį ir siekį jas vienodai aiškin- ti ir taikyti.
19 straipsnis
Daugiau kaip vieną teisės sistemą turinčios valstybės
1. Kai valstybę sudaro keletas teritorinių vienetų, kuriuose sutartinėms prievolėms reglamentuoti yra skirtingos teisės nor- mos, kiekvienas teritorinis vienetas nustatant pagal šią Konvenci- ją taikytiną teisę yra laikomas valstybe.
2. Valstybė, kurioje atskiri teritoriniai vienetai sutartinėms prievolėms reglamentuoti turi skirtingas teisės normas, šios Kon- vencijos neprivalo taikyti esant prieštaravimams tik tarp tokių vie- netų teisės.
20 straipsnis
Bendrijos teisės viršenybė
Ši Konvencija neturi poveikio taikymui tokių nuostatų, kurios konkretiems dalykams nustato su sutartinėmis prievolėmis susi- jusias teisės pasirinkimo taisykles ir kurios yra ar bus įtvirtintos Europos Bendrijų institucijų aktuose arba įgyvendinant tokius ak- tus suderintuose valstybių narių įstatymuose.
21 straipsnis
Ryšys su kitomis konvencijomis
Ši Konvencija neriboja tarptautinių konvencijų, kurių šalimi yra arba tampa Susitariančioji Valstybė, taikymo.
22 straipsnis
Išlygos
1. Kiekviena Susitariančioji Valstybė pasirašymo, ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo metu gali pasilikti teisę netaikyti:
a) 7 straipsnio 1 dalies nuostatų;
b) 10 straipsnio 1 dalies e punkto nuostatų.
2. Kiekviena Susitariančioji Valstybė, pranešdama apie Kon- vencijos taikymo išplėtimą pagal 27 straipsnio 2 dalį, taip pat gali padaryti vieną ar daugiau iš šių išlygų, nurodydama, ar jos taiko- mos visoms ar daliai išplėtime nurodytų teritorijų.
3. Kiekviena Xxxxxxxxxxxxxxx Valstybė gali bet kada atšaukti savo pareikštą išlygą; išlyga nustoja galioti trečio kalendorinio mėnesio po pranešimo apie atšaukimą pirmą dieną.
III DALIS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
23 straipsnis
1. Jei po šios Konvencijos įsigaliojimo Susitariančiajai Valsty- bei dienos ta valstybė nori šios Konvencijos taikymo srityje pri- imti naują teisės pasirinkimo taisyklę tam tikrai sutarčių kategorijai, ji apie savo norą praneša kitoms šią Konvenciją pasi- rašiusioms valstybėms per Europos Bendrijų Tarybos generalinį sekretorių.
2. Kiekviena šią Konvenciją pasirašiusi valstybė per šešis mėnesius nuo generaliniam sekretoriui pateikto pranešimo die- nos gali prašyti jį surengti šią Konvenciją pasirašiusių valstybių konsultacijas, kad jos susitartų.
3. Jei per šį laikotarpį nė viena šią Konvenciją pasirašiusi vals- tybė neprašo surengti konsultacijų arba jei per dvejus metus nuo pranešimo pateikimo generaliniam sekretoriui pateikto praneši- mo per konsultacijas nesusitariama, atitinkama Susitariančioji Valstybė gali nurodytu būdu pakeisti savo teisę. Apie priemones, kurių ėmėsi ta valstybė, per Europos Bendrijų Tarybos generalinį sekretorių pranešama kitoms šią Konvenciją pasirašiusioms valstybėms.
24 straipsnis
1. Jei po šios Konvencijos įsigaliojimo Susitariančiajai Valsty- bei dienos ta valstybė nori tapti daugiašalės konvencijos, kurios pagrindinis tikslas arba vienas iš pagrindinių tikslų yra nustatyti su kuriais nors šios Konvencijos reglamentuojamais dalykais su- sijusias tarptautinės privatinės teisės taisykles, šalimi, taikoma 23 straipsnyje nustatyta tvarka. Tačiau to straipsnio 3 dalyje nu- rodytas dvejų metų laikotarpis sutrumpinamas iki vienerių metų.
2. Pirmesnėje straipsnio dalyje nurodytos tvarkos nereikia lai- kytis, jei Susitariančioji Valstybė arba viena iš Europos Bendrijų jau yra tos daugiašalės konvencijos šalis, arba jei jos dalykas yra pakeisti kokią nors konvenciją, kurios šalimi atitinkama valstybė jau yra, arba jei tai yra konvencija, sudaryta pagal Europos Bend- rijų steigimo sutartis.
25 straipsnis
Jei Susitariančioji Valstybė mano, kad 24 straipsnio 1 dalyje ne- nurodytų susitarimų sudarymas turi neigiamos įtakos šia Konven- cija pasiektam suvienodinimui, ta valstybė gali prašyti Europos Bendrijų Tarybos generalinį sekretorių surengti šią Konvenciją pa- sirašiusių valstybių konsultacijas.
26 straipsnis
Kiekviena Susitariančioji Valstybė gali prašyti keisti šią Konven- ciją. Šiuo atveju Europos Bendrijų Tarybos pirmininkas sušaukia konferenciją keitimo klausimu.
27 straipsnis
1. Ši Konvencija taikoma Susitariančiųjų Valstybių europinėms teritorijoms, įskaitant Grenlandiją, ir visai Prancūzijos Respubli- kos teritorijai.
2. Nepaisant 1 dalies:
a) ši Konvencija netaikoma Farerų saloms, jeigu Danijos Kara- lystė pareiškimu nepareiškia priešingai;
b) ši Konvencija netaikoma už Jungtinės Karalystės sienų esan- čiai europinei teritorijai, už kurios santykius su užsieniu yra atsakinga Jungtinė Karalystė, jeigu Jungtinė Karalystė pareiš- kimu nepareiškia priešingai dėl bet kurios iš tokių teritorijų;
c) ši Konvencija taikoma Nyderlandų Antilams, jei Nyderlandų Karalystė dėl to padaro pareiškimą.
3. Tokie pareiškimai gali būti daromi bet kuriuo metu infor- muojant Europos Bendrijų Tarybos generalinį sekretorių.
4. Jungtinėje Karalystėje pradėtas apeliacinių skundų dėl 2 da- lies b punkte nurodytose teritorijose esančių teismų sprendimų nagrinėjimas laikomas tuose teismuose vykstančiu nagrinėjimu.
28 straipsnis
1. Šią Konvenciją nuo 1980 m. birželio 19 d. gali pasirašyti valstybės, Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarties šalys.
2. Šią Konvenciją pasirašiusios valstybės turi ją ratifikuoti, pri- imti arba patvirtinti. Ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo do- kumentai deponuojami Europos Bendrijų Tarybos generaliniam sekretoriui.
29 straipsnis
1. Ši Konvencija įsigalioja trečio mėnesio po septinto ratifika- vimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumento deponavimo pir- mą dieną.
2. Kiekvienai šią Konvenciją pasirašiusiai valstybei, ją vėliau ra- tifikuojančiai, priimančiai arba patvirtinančiai, ji įsigalioja trečio mėnesio po jos ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumen- to deponavimo pirmą dieną.
30 straipsnis
1. Ši Konvencija galioja dešimt metų nuo jos įsigaliojimo pa- gal 29 straipsnio 1 dalį net ir valstybėms, kurioms ji įsigalioja vėliau.
2. Nesant denonsavimo, Konvencija tyliu sutarimu atnaujina- ma kas penkeri metai.
3. Susitariančioji Valstybė, kuri nori Konvenciją denonsuoti, ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki dešimties arba penkerių metų laikotarpio pabaigos atitinkamai praneša Europos Bendrijų Tary- bos generaliniam sekretoriui. Denonsavimas gali būti taikomas
tam tikrai teritorijai, kuriai Konvencijos taikymas buvo išplėstas pareiškimu pagal 27 straipsnio 2 dalį.
4. Denonsavimas įsigalioja tik tai Valstybei, kuri apie jį yra pra- nešusi. Konvencija tebegalioja visoms kitoms Susitariančiosioms Valstybėms.
31 straipsnis
Europos Bendrijų Tarybos generalinis sekretorius valstybėms, Eu- ropos ekonominės bendrijos steigimo sutarties šalims, praneša apie:
a) pasirašymus;
b) kiekvieno ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo doku- mento denonsavimą;
c) šios Konvencijos įsigaliojimo datą;
d) pranešimus, padarytus pagal 23, 24, 25, 26 ir 30 straipsnius;
e) 22 straipsnyje nurodytas išlygas ir išlygų atšaukimus.
32 straipsnis
Prie šios Konvencijos pridedamas protokolas yra jos sudedamoji dalis.
33 straipsnis
Ši Konvencija, parengta vienu originaliu egzemplioriumi airių, anglų, danų, italų, olandų, prancūzų ir vokiečių kalbomis, visi tekstai autentiški, yra deponuojama Europos Bendrijų Tarybos se- kretoriato archyvuose. Generalinis sekretorius kiekvienos šią Kon- venciją pasirašiusios Valstybės Vyriausybei perduoda patvirtintą kopiją.
Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šią Konvenciją. Priimta tūkstantis devyni šimtai aštuoniasdešimtų metų birželio devynioliktą dieną Romoje. [Įgaliotųjų asmenų parašai]
PROTOKOLAS
Aukštosios Susitariančios Šalys susitarė dėl šios prie Konvencijos pridedamos nuostatos:
Nepaisydama Konvencijos nuostatų, Danija gali išlaikyti „Solov“ (Jūrininkystės įstatymo) 169 dalyje įtvirtintas nuostatas dėl klausimams, susijusiems su prekių gabenimu jūra, taikytinos teisės ir gali šias nuostatas keisti ne- silaikydamos Romos konvencijos 23 straipsnyje nustatytos tvarkos.
Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šį Protokolą.
Priimta tūkstantis devyni šimtai aštuoniasdešimtų metų birželio devynioliktą dieną Romoje.
[Įgaliotųjų asmenų parašai]
BENDRA DEKLARACIJA
Belgijos Karalystės, Danijos Karalystės, Vokietijos Federacinės Respublikos, Prancūzijos Respublikos, Airijos, Italijos Respublikos, Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės, Nyderlandų Karalystės ir Jungtinės Didžiosios Bri- tanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės Vyriausybės,
pasirašydamos Konvenciją dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, siekdamos užtikrinti, kad ši Konvencija būtų kuo veiksmingiau taikoma,
pasiryžusios neleisti, kad šios Konvencijos aiškinimo skirtumai trukdytų ją vienodai taikyti, pareiškia esą pasirengusios:
1. Svarstyti galimybę tam tikrose bylose suteikti jurisdikciją Europos Bendrijų Teisingumo Teismui ir prirei- kus vesti derybas dėl tokio susitarimo.
2. Reguliariai rengti savo atstovų susitikimus.
Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šią Bendrą deklaraciją.
[Įgaliotųjų asmenų parašai]
BENDRA DEKLARACIJA
Pasirašydamos Konvenciją dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, Belgijos Karalystės, Danijos Karalystės, Vokietijos Federacinės Respublikos, Prancūzijos Respublikos, Airijos, Italijos Respublikos, Liuksemburgo Di- džiosios Hercogystės, Nyderlandų Karalystės ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės Vyriausybės,
I. Siekdamos kuo labiau vengti teisės pasirinkimo taisyklių išsklaidymo keliuose dokumentuose ir šių taisy- klių skirtumų, pageidauja, kad Europos Bendrijų institucijos, naudodamosi savo įgaliojimais pagal Sutar- tis, kuriomis jos buvo įsteigtos, prireikus stengtųsi priimti teisės pasirinkimo taisykles, kurios kuo labiau derintųsi su šios Konvencijos taisyklėmis.
II. Reiškia savo ketinimą nuo šios Konvencijos pasirašymo dienos, iki ji taps privaloma pagal 24 straipsnį, tarpusavyje konsultuotis, jei kuri nors viena iš ją pasirašiusių Valstybių norės tapti bet kokios konvenci- jos, kuriai būtų taikoma 24 straipsnyje nurodyta tvarka, šalimi.
III. Atsižvelgdamos į Konvencijos dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės įnašą Europos Bendrijose su- vienodinant teisės pasirinkimo taisykles, reiškia nuomonę, kad kiekviena Valstybė, tapdama Europos Bend- rijų nare, turėtų prisijungti prie šios Konvencijos.
PIRMASIS PROTOKOLAS
dėl Europos Bendrijų Teisingumo Teismo jurisdikcijos aiškinti Konvenciją dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, pateiktą pasirašyti 1980 m. birželio 19 d. Romoje
EUROPOS EKONOMINĖS BENDRIJOS STEIGIMO SUTARTIES AUKŠTOSIOS SUSITARIANČIOS ŠALYS,
ATSIŽVELGDAMOS į Bendrą deklaraciją, pridedamą prie Konvencijos dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, pateik- tos pasirašyti 1980 m. birželio 19 d. Romoje,
NUSPRENDĖ sudaryti Protokolą, suteikiantį Europos Bendrijų Teisingumo Teismui jurisdikciją aiškinti tą Konvenciją, ir šiuo tikslu savo įgaliotaisiais atstovais paskyrė:
[Valstybių narių paskirti įgaliotieji atstovai]
KURIE, susirinkę Europos Bendrijų Taryboje ir apsikeitę tinkamai įformintais ir patvirtintais įgaliojamaisiais raštais, SUSITARĖ:
1 straipsnis
Europos Bendrijų Teisingumo Teismas turi jurisdikciją teikti nu- tarimus, aiškinančius:
a) Konvenciją dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, pa- teiktą pasirašyti 1980 m. birželio 19 d. Romoje (toliau - Ro- mos konvencija);
b) Konvenciją dėl valstybių, tapusių Europos Bendrijų narėmis po tos dienos, kurią ji pateikta pasirašyti, prisijungimo prie Romos konvencijos;
c) šį Protokolą.
2 straipsnis
Kiekvienas iš toliau nurodytų teismų gali prašyti Teisingumo Teismą priimti preliminarų nutarimą klausimu, iškilusiu jame nagrinėjamoje byloje ir susijusiu su 1 straipsnyje nurodytų teisės aktų nuostatų aiškinimu, jei tas teismas mano, kad teismo spren- dimui priimti reikia nutarimo šiuo klausimu:
a) — Belgijoje:
„la Cour de cassation“ („het Hof van Cassatie“) ir „le Conseil d’État“ („de Raad van State“),
— Danijoje:
„Højesteret“,
— Vokietijos Federacinėje Respublikoje:
„die obersten Gerichtshöfe des Bundes“,
— Graikijoje:
„Τα ανώτατα Δικαστήςια“,
— Ispanijoje:
„el Tribunal Supremo“,
— Prancūzijoje:
„la Cour de cassation“ ir „le Conseil d’État“,
— Airijoje:
the Supreme Court,
— Italijoje:
„la Corte suprema di cassazione“ ir „il Consiglio di Stato“,
— Liuksemburge:
„la Cour Supérieure de Justice“, kai posėdžiauja kaip „Cour de cassation“,
— Nyderlanduose:
„de Hoge Raad“,
— Portugalijoje:
„o Supremo Tribunal de Justiça“ ir „o Supremo Tribunal Administrativo“,
— Jungtinėje Karalystėje:
„the House of Lords“ ir kiti teismai, kurių sprendimai neskundžiami;
b) Susitariančiųjų Valstybių teismai, veikiantys kaip apeliaciniai teismai.
3 straipsnis
1. Susitariančiosios Valstybės kompetentinga institucija gali prašyti Teisingumo Teismą priimti nutarimą 1 straipsnyje nuro- dytuose teisės aktuose esančių nuostatų aiškinimo klausimu, jei tos valstybės teismų priimti sprendimai prieštarauja Teisingumo Teismo arba vieno iš 2 straipsnyje nurodytų kitos Susitariančio- sios Valstybės teismų sprendime pateiktam aiškinimui. Šios straipsnio dalies nuostatos yra taikomos tik teismo sprendimams, kurie yra tapę res judicata.
2. Atsakant į tokį prašymą, Teisingumo Teismo pateiktas aiš- kinimas neturi įtakos sprendimams, dėl kurių buvo pateiktas pra- šymas pateikti aiškinimą.
3. Susitariančiųjų Valstybių aukščiausiųjų apeliacinių teismų generaliniai prokurorai arba kuri nors kita Susitariančiosios Valstybės paskirta institucija turi teisę pagal šio straipsnio 1 dalį prašyti Teisingumo Teismą priimti nutarimą dėl aiškinimo.
4. Apie prašymą Teisingumo Teismo sekretorius praneša Su- sitariančiosioms Valstybėms, Europos Bendrijų Komisijai ir Tary- bai; tada jos turi teisę per du mėnesius nuo pranešimo dienos pateikti Teismui savo teiginius atitinkamu klausimu ar rašytines pastabas.
5. Už šiame straipsnyje nustatytus procesinius veiksmus ne- imamas joks mokestis ir neatlyginamos jokios išlaidos.
4 straipsnis
1. Išskyrus atvejus, kai šis protokolas nustato kitaip, Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarties ir prie jos pridedamo Protokolo dėl Teisingumo Teismo statuto nuostatos, taikytinos, kai Teismo prašoma priimti preliminarų nutarimą, yra taikomos ir procesiniams veiksmams aiškinant 1 straipsnyje nurodytus teisės aktus.
2. Teisingumo Teismo darbo reglamentas prireikus yra pritai- komas ir papildomas pagal Europos ekonominės bendrijos stei- gimo sutarties 188 straipsnį.
5 straipsnis
Šį protokolą pasirašiusios Valstybės turi jį ratifikuoti. Ratifikavi- mo dokumentai deponuoja Europos Bendrijų Tarybos generali- niam sekretoriui.
6 straipsnis
1. Kad šis protokolas įsigaliotų, jį turi ratifikuoti septynios valstybės, kurioms galioja Romos konvencija. Šis Protokolas įsi- galioja pirmą mėnesio dieną paėjus trims mėnesiams nuo tos die- nos, kai paskutinė tai padariusi valstybė deponuoja savo ratifikavimo dokumentą. Tačiau jei 1988 m. gruodžio 19 d. Briu- selyje sudarytas Antrasis protokolas, suteikiantis Europos Bend- rijų Teisingumo Teismui tam tikrus įgaliojimus aiškinti Konvenciją dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, pateiktą
pasirašyti 1980 m. birželio 19 d. Romoje, įsigalioja vėliau, šis pro- tokolas įsigalioja Antrojo protokolo įsigaliojimo dieną.
2. Kiekvienas ratifikavimas po to, kai šis protokolas įsigalioja, įsigalioja pirmą mėnesio dieną paėjus trims mėnesiams nuo rati- fikavimo dokumento deponavimo, jeigu tai Valstybei yra įsigalio- jęs Romos konvencijos ratifikavimas, priėmimas ar patvirtinimas.
7 straipsnis
Europos Bendrijų Tarybos generalinis sekretorius pasirašiusioms Valstybėms praneša apie:
a) kiekvieno ratifikavimo dokumento deponavimą;
b) šio protokolo įsigaliojimo datą;
c) kiekvieną paskyrimą pagal 3 straipsnio 3 dalį;
d) kiekvieną pranešimą pagal 8 straipsnį.
8 straipsnis
Susitariančiosios Valstybės Europos Bendrijų Tarybos generali- niam sekretoriui pateikia savo įstatymų nuostatų, dėl kurių 2 straipsnio a punkte reikia iš dalies keisti teismų sąrašą, tekstus.
9 straipsnis
Šis protokolas galioja tol, kol Romos konvencija galioja jos 30 straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
10 straipsnis
Kiekviena Susitariančioji Valstybė gali prašyti keisti šį protokolą. Šiuo atveju Europos Bendrijų Tarybos Pirmininkas sušaukia kon- ferenciją dėl keitimo.
11 straipsnis
Šis protokolas, parengtas vienu originaliu egzemplioriumi airių, anglų, danų, graikų ispanų, italų, olandų, portugalų, prancūzų ir vokiečių kalbomis, visi dešimt tekstų yra autentiški, deponuoja- mas Europos Bendrijų Tarybos generalinio sekretoriato archyvuo- se. Generalinis sekretorius kiekvienos jį pasirašiusios Valstybės Vyriausybei nusiunčia patvirtintą kopiją.
Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šį protokolą.
Priimta tūkstantis devyni šimtai aštuoniasdešimt aštuntų metų gruodžio devynioliktą dieną Briuselyje.
[Įgaliotųjų asmenų parašai]
BENDROS DEKLARACIJOS
Bendra deklaracija
Belgijos Karalystės, Danijos Karalystės, Vokietijos Federacinės Respublikos, Graikijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos, Airijos, Italijos Respublikos, Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės, Ny- derlandų Karalystės, Portugalijos Respublikos ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės Vyriausybės,
pasirašydamos Pirmąjį protokolą dėl Europos Bendrijų Teisingumo Teismo jurisdikcijos aiškinti Konvenciją dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, pateiktą pasirašyti 1980 m. birželio 19 d. Romoje,
siekdamos užtikrinti, kad ši Konvencija būtų kuo veiksmingiau ir kuo vienodžiau taikoma,
pareiškia esą pasirengusios, bendradarbiaudamos su Europos Bendrijų Teisingumo Teismu, organizuoti keiti- mąsi informacija apie teismo sprendimus, kurie yra tapę res judicata ir kuriuos, vadovaudamiesi Konvencija dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, yra priėmę minėto protokolo 2 straipsnyje nurodyti teismai. Šis kei- timasis informacija yra toks:
— kompetentingos nacionalinės institucijos Teisingumo Teismui siunčia 2 straipsnio a punkte nurodytų teismų priimtus sprendimus ir 2 straipsnio b punkte nurodytų teismų priimtus svarbius sprendimus,
— Teisingumo Teismas šiuos teismų sprendimus klasifikuoja ir kaip dokumentus naudoja savo tikslams, be to, prireikus rengia ypatingos svarbos teismų sprendimų santraukas, jų vertimus ir viešą skelbimą,
— Teisingumo Teismas Valstybių, šio Protokolo šalių, kompetentingoms institucijoms, Europos Bendrijų Ko- misijai ir Tarybai siunčia dokumentinę medžiagą.
Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šią Bendrą deklaraciją.
Priimta tūkstantis devyni šimtai aštuoniasdešimt aštuntų metų gruodžio devynio- liktą dieną Briuselyje.
[Įgaliotųjų asmenų parašai]
Bendra deklaracija
Belgijos Karalystės, Danijos Karalystės, Vokietijos Federacinės Respublikos, Graikijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos, Airijos, Italijos Respublikos, Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės, Ny- derlandų Karalystės, Portugalijos Respublikos ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės Vyriausybės,
pasirašydamos Pirmąjį protokolą dėl Europos Bendrijų Teisingumo Teismo jurisdikcijos aiškinti Konvenciją dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, pateiktą pasirašyti 1980 m. birželio 19 d. Romoje,
atsižvelgdamos į Bendrą deklaraciją, pridedamą prie Konvencijos dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, siekdamos užtikrinti, kad ši Konvencija būtų kuo veiksmingiau ir kuo vienodžiau taikoma,
pasiryžusios neleisti, kad šios Konvencijos aiškinimo skirtumai trukdytų ją vienodai taikyti,
reiškia nuomonę, kad kiekviena Valstybė, tapdama Europos Bendrijų nare, turėtų prisijungti prie šio Protokolo.
Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šią Bendrą deklaraciją.
Priimta tūkstantis devyni šimtai aštuoniasdešimt aštuntų metų gruodžio devynio- liktą dieną Briuselyje.
[Įgaliotųjų asmenų parašai]
ANTRASIS PROTOKOLAS,
Suteikiantis Europos Bendrijų Teisingumo Teismui tam tikrus įgaliojimus aiškinti Konvenciją dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, pateiktą pasirašyti 1980 m. birželio 19 d. Romoje
EUROPOS EKONOMINĖS BENDRIJOS STEIGIMO SUTARTIES AUKŠTOSIOS SUSITARIANČIOS ŠALYS,
KADANGI, deponavus septintą ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentą, įsigalios Konvencija dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, pateikta pasirašyti 1980 m. birželio 19 d. Romoje (toliau - Romos konvencija),
KADANGI Romos konvencijoje nustatytoms taisyklėms vienodai taikyti reikia, kad būtų sukurtas jų vienodą aiškinimą už- tikrinantis mechanizmas, ir kadangi tuo tikslu dar iki tol, kol Romos konvencija įsigalios visoms Europos ekonominės bend- rijos valstybėms narėms, Europos Bendrijų Teisingumo Teismui turėtų būti suteikti atitinkami įgaliojimai,
NUSPRENDĖ sudaryti šį Protokolą ir šiuo tikslu savo įgaliotaisiais atstovais paskyrė: [Valstybių narių paskirti įgaliotieji atstovai]
KURIE, susirinkę Europos Bendrijų Taryboje ir apsikeitę tinkamai įformintais ir patvirtintais įgaliojamaisiais raštais, SUSITARĖ:
1 straipsnis
1. Europos Bendrijų Teisingumo Teismas Romos konvencijos atžvilgiu turi jurisdikciją, suteiktą jam 1988 m. gruodžio 19 d. Briuselyje sudarytu Pirmuoju protokolu dėl Europos Bendrijų Tei- singumo Teismo jurisdikcijos aiškinti Konvenciją dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės, pateiktą pasirašyti 1980 m. birželio 19 d. Romoje. Taikomas Protokolas dėl Europos Bendrijų Teisin- gumo Teismo statuto ir Teisingumo Teismo darbo reglamentas.
2. Teisingumo Teismo darbo reglamentas prireikus yra pritai- komas ir papildomas pagal Europos ekonominės bendrijos stei- gimo sutarties 188 straipsnį.
2 straipsnis
Šį protokolą pasirašiusios Valstybės turi jį ratifikuoti. Ratifikavi- mo dokumentai deponuojami Europos Bendrijų Tarybos genera- liniam sekretoriui.
3 straipsnis
Šis protokolas įsigalioja pirmą mėnesio dieną praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kai paskutinė tą formalumą atlikusi pasirašiusioji Valstybė deponuoja savo ratifikavimo dokumentą.
4 straipsnis
Šis protokolas, parengtas vienu originaliu egzemplioriumi airių, anglų, danų, graikų, ispanų, italų, olandų, portugalų, prancūzų ir vokiečių kalbomis, visi dešimt tekstų yra autentiški, deponuoja- mas Europos Bendrijų Tarybos generalinio sekretoriato archyvuo- se. Generalinis sekretorius kiekvienos jį pasirašiusios Valstybės Vyriausybei nusiunčia patvirtintą kopiją.
Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šį protokolą.
Priimta tūkstantis devyni šimtai aštuoniasdešimt aštuntų metų gruodžio devynioliktą dieną Briuselyje.
[Įgaliotųjų asmenų parašai]